Franklin?
Det är Kanelo.
Franklin, är du här?
-Vad står det i analysen? -Kapsel 396 öppnades av...
Jag vet vem som öppnade den!
-Några överlevande? -Efter över en månad är sannolikheten...
Berätta.
Det finns en biosignatur. Någon eller något lever.
Nej, vänta. Det är två. Två biosignaturer.
Hon... Hon lever fortfarande.
Hur kom du ombord i kapseln?
Det var en farkost för godkänd personal.
-Var är kommendör Franklin? -Hon har utsatts för ett trauma.
-Hon är nästan komatös. -Kan vi mema henne?
Resultatet vore opålitligt. Vi låter det stimulerande medlet verka.
-Hur lång tid tar det innan hon vaknar? -Svårt att säga.
Kanske om flera timmar, kanske aldrig. Jag kontrollerar hennes tillstånd sen.
Tack, doktorn.
Det var allt.
-Mema henne. -Ja, sir. Om ni vill ta risken, efter...
Våga inte ta upp det igen. Mema henne.
Då luften börjar bli toxisk-
-försöker en grupp upprorsmakare ta sig in i kupolerna avsedda för medborgare.
Detta när vi står inför migrationen till Hesperides.
VARNING STABILISATOR 7 UR FUNKTION
-Löjtnant, är allt okej? -Ja, kapten. Allt fungerar normalt igen.
-Herr Langdon, vilken ära att ha er här. -Tack, kapten.
Som ni ser behöver besättningen enbart övervaka navigeringssystemet.
Ni behöver inte smickra mig, kapten. Jag känner till mina skapelsers skönhet.
Är er systemhanterare icke-medborgare?
Ja, sir. Det är löjtnant Miller.
Har hon gått på ryktena om Hesperides?
De tar inte emot medborgaransökningar, inte ens från UGS-anställda.
ASTEROIDBÄLTE UPPTÄCKT
Är allt stabilt, löjtnant?
Sir, har jag tillstånd att styra manuellt?
Får hon göra det? -Tilltala mig aldrig!
-Tillåter ni, sir? -Varsågod.
På mitt skepp bedöms icke-medborgare lika hårt som medborgare.
Jag har tränat löjtnant Miller.
Sir, har jag ert tillstånd att gå vidare?
Systemet ska vara en bättre pilot än människorna, oavsett medborgarskap.
-Löjtnant, lämna autopiloten på. -Ja, kapten.
När jag får ett eget skepp får en kackerlacka...
...en icke-medborgare bara städa toaletter.
Jag vill visa utsikten från bogen.
Kapteyns stjärna är i sikte, en vacker liten röd dvärg.
Det skulle vi tycka om.
-Löjtnant? -Det är ingen fara.
Ni ser hemsk ut. Gå till läkaren.
Xian, ta över efter löjtnanten.
God morgon, löjtnant.
-Hur är det, Miller? Ni borde inte... -Jag mår bra.
Jag är bara lite illamående.
Okej, då tar vi en titt.
Hon har fått preventiv-implantaten.
Ja, jag fick implantaten med resten av den kvinnliga besättningen.
Jaha, hon är gravid. Sätt er, så ordnar vi det.
-Jag måste till bryggan. Gick det bra? -Ja, gå. Sir?
All UGS-personal skall träda i tjänst omedelbart.
Varning! Varning!
Sir, 17 sektioner har brott.
Brott i skrovet.
Evakuera bryggan!
Räddningskapslarna avfyras.
-Kärnreaktorn är skadad! -Rädda er själva!
-Lämna mig inte! -Kom igen!
-Myers! Hitåt! -Jag kommer!
-Nej! Reglerna måste följas! -Kom igen, det får plats fyra där inne!
-Jag stänger dörren! -Vi kan göra ett undantag.
-Flytta på dig, kupolare! -Jag stänger luckan.
Vänta! Fan också!
-Det går inte. Enbart medborgare här. -Hur kom du hit upp?
Är du inte glad att se mig? Det är den sista. Jag kom i varuhissen.
-Vi måste ner igen. Visa mig vägen. -Det går inte. Våning fyra är borta.
-Hela korridoren bara slets itu! -Du kan...
Ursäkta mig.
-Det finns kapslar för icke-medborgare. -De är borta, allihop.
Inte mitt problem.
Hjälp mig med honom!
Jag hoppas att vi slipper ångra det här.
Spänn fast er! Vi måste låsa innerdörren och skuta ut oss innan reaktorn skadas.
Låt honom vara. Han är knockad, han bryr sig inte.
Du, kupolaren! Det blev inte förstaklassresan du betalade för, va?
-Har vi skjutit ut oss? -Den släpper inte. Vi sitter fast.
Skämtar du? Ta oss härifrån!
-Reaktorn får härdsmälta! -Kapseln ska klara av det.
Vi kommer att dö!
Sista chansen att säga "jag älskar dig".
-Vad gör du? Sätt tillbaka den. -Sir, då får hon tyvärr en aneurysm.
-Det är inte ert beslut, Alana. -Vi får inte veta något av en grönsak.
-Jag måste få veta. -Vi kommer att hitta er bror.
Ni stannar hos henne, ingen annan.
-Pinga mig så fort hon vaknar. -Uppfattat, sir.
Hon vet, och det ska jag också göra.
Även om jag måste slita det ur henne.
-Jag är hungrig. -De delar bara ut dygnsransoner.
-Var det det enda system som höll? -Ja.
Kretsarna påverkas inte. Det är samma sak med de livsuppehållande systemen.
Därför lever vi, trots systemkraschen.
Den som designade matautomaten borde ha designat resten av skeppet.
Tystnad! Nu räcker det.
Du, kom hit. Li, ni med.
-Sir, jag är... -Det struntar jag i.
Jag bryr mig bara om er funktion ombord och hur det hjälper oss att överleva.
Att hon och kackerlackorna bröt mot reglerna och riskerade våra liv?
Jag är löjtnant på UGS, navigationsansvarig.
Löjtnant betyder ingenting på en icke-medborgare.
Var är vi?
-Jag är inte säker... -Vad vet ni, då?
Sir, vi färdades i hög hastighet i 33 timmar innan vi stabiliserades.
Hur långt går inte att avgöra, alla navigationssystem är ur funktion.
Fortsätt.
Jag kan koppla förbi, hitta vår position och styra mot UGS reguljära rutt.
Vi kan återställa tillräcklig drivkraft. Det är vår enda chans.
-Har hon rätt? -Jag håller med henne.
Kretsarna verkar inte gå att reparera.
Använder vi dem för att få drivkraft, så utplånas de livsuppehållande systemen.
Vi har inte mer än 22 dagars syre kvar.
Ihållande drivkraft minskar det med fem till sju dagar.
-Risken är för stor. -Kapslarna ska ha minst 60 dagar.
Det ska räcka till tre skepps restid.
Vi skulle haft 40 dagar, men med skadorna och...
-Och vad? -Kapslarna ska upprätthålla fyra liv.
-Vi har en femte passagerare. -Och måste till UGS reguljära rutt.
Vi måste komma med nästa skepp, vi kan inte stanna här.
Vem är ni, som vågar uttala er?
Vad är er specialitet?
-Jag tog hand om djuren. -En getherde.
Nej, höns. Det var också jag som räddade livet på er.
-Varsågod. -Med all respekt, alla är lika illa ute.
Detta är ingen demokrati.
Jag beslutar att vi bibehåller positionen och inväntar räddning.
-Jaså, det gör ni? -Varför skulle de leta efter oss här?
De kommer att leta efter mig.
-God morgon, solstråle. Sovit gott? -Du måste gå.
-Varför? -Nu.
Förlåt, det var ett misstag.
Vet du, du har nog rätt.
Sista chansen att säga att du älskar mig.
Vad är det?
Jag såg det där.
Du tänkte på mig.
Är du och jag i en obekväm situation?
Det beror på om du känner dig obekväm.
Det är inte så jag minns att det gick till.
Men det var så det gick till.
Det är ju det fina med minnet.
Särskilt hos er kvinnor, ni minns det ni vill.
-Vad vill du, getherden? -Getherden? Vad kul.
Det är höns.
Jag kom bara hit för att låna muggen.
-Då såg jag att du... -Då kanske du ska gå?
Ge mig memglasögonen.
Vi tittar på mitt minne.
För i min version har du...
I min version har du en klon. Det fanns två av dig.
-Sluta! -Herregud. Jösses.
Jag försökte bara ha lite kul.
Jag ville slå ihjäl lite tid innan vi blir räddade.
Vakna, Thompson. Det här är inget skämt.
Jag tänker inte dö här ute.
Jag har slitit för hårt och kommit för långt.
-Du bör nog veta att jag... -Jag vill faktiskt inte heller dö.
Alla vill till Hesperides och leva lyckliga i alla våra dagar-
-men det är inte... Det spelar ju ingen som helst jävla roll, eller hur?
För det kommer aldrig bli så för oss.
Vi kommer att slava på de här fraktskeppen i hela våra liv.
Skillnaden mellan oss är att jag har accepterat det.
Vi borde slappna av. Backa 20 sekunder och lägg dig ner.
Det låter som en värdig och beundransvärd strävan.
Men lagar vi inte kapselns navigationssystem-
-är det kört för både medborgare och icke-medborgare.
Här, du kan ta dem.
Jävlar. Fan också.
Du säger alltid fel sak, Thompson.
Du förstör allt bra i ditt liv.
Direkt från spisen.
ICKE-MEDBORGARE HOTAR LOS ANGELES-KUPOL
Kom igen.
Balans? Hur är det som hände balans?
Ena stunden är allt bra och lugnt, det är balans.
I nästa är hälften av alla stater borta och jorden går mer eller mindre under.
Det var inte Yellowstone-kalderans första utbrott, snarare dess fjärde.
Det är ju en tröst när mer eller mindre allt höll på att utrotas.
Förlåt, men vad är din poäng?
Min poäng är att livet är motståndskraftigt.
Moder natur hittar alltid ett sätt att överleva.
Planeten kanske inte var nöjd med det som gjordes mot henne.
Det enda vi helt säkert är ense om-
-är att planeten är en kvinna.
Du. Du där.
-Vill du hjälpa till? -Jag är ingen tekniker.
Du hjälper henne. Gör som jag säger.
-En del av navigationskortet, va? -Ja, ur signaltranspondern.
Är du snäll och löder dem?
Utan positioneraren i bruk fungerar den inte.
Doppler? Du bygger en doppler-radio.
En primitiv radar.
-Så 1900-tal. -Finns något där ute, så hittar vi det.
Det förändrar ingenting. Vi vet inte om det är en annan kapsel.
-Det kan vara ett asteroidfragment. -Vi måste försöka.
-Li, berätta att jag har rätt. -Vad anser ni?
Jag tror att hon kan ha rätt.
-Nej, vi bibehåller kursen. -Men...
Baserat på mina beräkningar skulle den riktningen ta oss mot farleden.
-Vi borde fortsätta ditåt. -Ja, för fan. Jag håller med polaren.
-Är ni säker? -Vi kan inte vara helt säkra på något.
Men jag hade fel om hur mycket syre vi har kvar. Vi har mindre.
Vi använder mer än beräknat. Behåller vi vår nuvarande position...
-...är det slut innan räddningen. -Om det kommer någon.
Hur mycket syre krävs för att nå objektet? Se på mig, inte henne.
-Hälften. -Kanske mindre.
Men kanske mer? Är ni villig att sätta livet på spel för detta?
Ja.
Och ni kan hitta detta skepp när ni flyger blint utan navigation?
Ja.
Ni andra, då? Är det vad ni vill, att lägga era liv i kvinnans händer?
Hellre än att vänta på döden.
Nåväl.
Vi måste leda om ström till motorerna.
Det var bra, han lyssnar på dig.
Gör det inte till en vana att ta äran för andras arbete.
Jag lovar ingenting.
Vi är klara här uppe.
Har du den?
Okej!
Jag är glad att jag är ombord på ditt skepp.
De här är till er.
-De är till er. -Ni behöver dem mer än jag.
-Det behövs inte, jag mår bra. -Var har jag hört det förut?
Vi borde tala om ert...
Senare.
-Vart tog det vägen? -Ja, var har ni ert skepp?
-Vi har slösat syre på att hitta det. -Jag vet inte.
Det borde vara här.
Det kan ha varit ett molekylärt moln som löstes upp.
Vätgas.
Så saknar syre för att invänta nästa skepp på grund av ett gasmoln?
Vi hade dött ändå. Det var värt ett försök.
Förlåt. Jag är så ledsen.
Det är ingen fara.
Ni satsade ert liv.
-Jag trodde... Jag var så säker. -Hon satsade sitt liv.
Varför ska vi betala med våra?
Eftersom motbevisats är det rättvist att hon offrar sitt.
-Franklin! -Vad fan pratar du om?
Jag pratar om fakta. Att syret inte räcker tills nästa skepp kommer.
Att kvinnan drog in oss i det här och vågade livet på det.
Och att om hon offrar livet för det, så kan vi överleva.
Li. Om hon var borta, hur mycket tid skulle vi få då?
-Jag är inte säker... -Hur mycket mer tid?
-Två dagar till. -En mer än nästa skepp dröjer.
Nej! Nej! Aldrig i livet! Inte en jävla chans att det händer.
-Du dödar henne över min döda kropp. -Gör ni henne sällskap, så klagar ingen.
-Hur många skulle klaga om du dog? -Jag har fått nog av er olydnad.
Sluta nu, båda två!
Vad slog vi i?
Minnesomkoppling hittad. Påbörja omkoppling?
Det var märkligt. Okej.
Det låter som en farlig plan, om ni frågar mig.
Det är enda sättet.
Ni får gå.
Ja, självklart. Men det krävs två.
Vi måste ta de andra antennerna och försöka få med oss syre.
Vi stannar och sköter kontrollerna om något händer där ute.
Vem har turen att få följa med henne ut?
Nej.
Nej, glöm mig.
Vi kommunicerar med kortvågsradio och de ser vad vi gör via kamerorna.
Ska jag dö, så ska jag dö sexig. Jag ser bra ut i den här.
-Kom igen, ta på dig den. -Ja.
Matransoneringen funkar visst bara för mig. Du börjar få lite mage.
-Hörni, ser ni det här? -Ja, allt fungerar bra.
Här är verktygen för att demontera och sedan montera antennen.
-Jag fattar. -Vi stänger av magnetskorna på väg dit.
Tack, mamma.
Vi har luft för mindre än 30 minuter, så lattja inte.
-Sista chansen att säga jag älskar dig. -Är du aldrig seriös?
Alltid.
-Beredd? -Gud, nej.
-Kan vi komma lite närmare? -Det är mindre än 15 meter.
Det ser oändligt ut.
Det här är riktigt dumt.
Efter er, frun.
Damerna först.
Fega inte ur nu.
Vi behöver dig.
Du klarar det!
Ja. Ja, jag kommer.
Ja, för fan!
Jag klarar det inte!
Jag har dig!
-Jag fick dig. -Jag misslyckades. Helt värdelöst.
Det gick bra.
Tack. Jag trodde att du skulle fånga mig.
Följ ledaren till den andra antennen. Li leder dig rätt om du behöver hjälp.
-Jag går in. -Ja, okej.
Miller, är allt okej? Vi har ingen bild.
Okej, vi är tillbaka. Du måste ha kortslutning i den.
Jag går in i skeppet nu.
Ser ni det här?
Det... Det ser ut som kuvöser.
Vad gör kuvöser i en räddningskapsel?
Slösa inte tid, löjtnant.
Vad är det?
Jag hittade just en i besättningen.
Fan också. Hörni, vilken är det?
Andra från höger, med den lilla grå lådan. Positioneraren sitter i den.
-Den här? -Ja.
Ta loss den.
Okej, jag har gjort mitt.
Vad var det?
Vad fan?
-Miller, är du här uppe? -Nej, vid kontrollpanelen. Allt väl?
Vi har ström.
Vi ska se om vi har luft.
Okej, vi har...
Signalen är usel, hur ser det ut?
35 procent kvar av luften i...
-Vad fan? -Vad är det?
Vi tappar luft.
Thompson, kan du kolla kammare fyra? Den är till vänster längs ledaren.
Hörni, vi får nog ingen av luften.
För helvete, Miller. Er oförsiktighet har kostat oss luften.
Miller, var är du?
Hjälp mig, Thompson! Jag sitter fast!
Jag läcker luft! Jag måste tillbaka till den andra kapseln.
-Min luft försvinner fort. -Sitt stilla. Går det?
-Kom igen! -Jag har dig. Det är bara kablar. Kom.
Håll i den. Kom igen.
Tack.
Ge mig en knuff, så klarar jag mig.
Nej, jag fixar det här.
Jag håller i dig här, okej?
-Okej. -Beredd?
Kom igen!
-Thompson, vad gör du? -Lagar den, så vi kommer härifrån.
Tjugo minuter.
-Vad hände? -Kuvöserna.
Jag trasslade in mig i kablar.
Jag ramlade på glasskärvorna. Det var allt.
Det var ett dumt misstag.
Hur går det för honom?
Jag är nästan klar.
Du har luft för nio minuter kvar.
Ja, jag vet. Jag är nästan klar.
-Thompson? -Vad? Det går bra.
Vänd dig om! Bakom dig!
-Jag ser ingenting! -Det var något där.
-Två minuter, Thompson. Kom in igen. -Ja.
Ja, jag kommer in nu. Ni skrämde skiten ur mig.
-Berätta vad ni såg. -Något kom ut ur den andra kapseln.
-Lås den yttre dörren! Gör det nu! -Nej, jag vägrar.
-Undan! -Varför, Franklin? Vad finns där ute?
En främmande varelse kan kontaminera kapseln!
Vem sa något om en främmande varelse? Vad finns där ute?
Sluta larva er där inne! Stäng den yttre dörren och släpp in mig!
Nej!
-Han kommer inte in. -Snälla, det är svårt att andas!
-Han dör. -Ja.
-Han räddade ert liv. -Det kvittar nu. Jag dödar er allihop.
Thompson? Thompson?
Lämna mig inte. Dö inte, för helvete.
Det här slår ut honom i tolv timmar.
-Han är väl rejält utslagen? -Som en död, han stör er inte längre.
Hallå, vad gör du? Du får inte göra sådär.
Han tänkte låta mig dö.
-Vad händer där borta? -Jag ser till att han har det bekvämt.
Vi har annat att oroa oss för just nu.
Visste någon att han hade den?
Jag menar, det är ju ingen chock. Han är ju militär.
Han är forskningschef för biokemiska vapen.
-Visste ni det? -Ja, vi har känt varandra länge.
-Vad jobbar han med, egentligen? -Jag vet inte. Det är hemligstämplat.
-Varför har han en pistol, då? -Jag vet inte.
Om det hettade till, hade han tänkt...
-Tänkte han skjuta oss? -Var inte löjlig.
-Var det dig han vägrade släppa in? -Syre.
-Han skulle kunna döda oss allihop. -Varför skulle han göra det?
Syre.
Ju färre vi är, desto större chans har resten att överleva.
När vi har en positionerare är vissa umbärliga.
-Han skulle inte göra det. -Vad gör vi nu?
Först ser vi till att ingen blir skjuten.
-Så du tar befälet nu, är det så? -Om du inte har märkt det, så...
-Jag litar mer på henne än sociopaten. -Han och jag är medborgare.
-Bara vi har rätt att vara i kapseln. -Gud, han har ju rätt.
Det är kört. Det är ute med oss. Vi begick just myteri. Vi gjorde det.
Vi tre, inte han. De dödar mig. De avrättar mig.
Jag är inte värd att skicka hem till jorden i en låda.
-Vi förklarar för myndigheterna. -Jag stöttar det inte.
Men om vi kan räddas...
...så är jag med er.
-När de börjar ställa frågor... -Tack, gode Gud.
Det fungerar.
Explosionen verkar ha förflyttat oss 20 000 kilometer från utgångspunkten.
Vi avverkade flera tusen genom att åka till kapseln, men vi har långt kvar.
Vad gjorde du?
Ingen fara, vi kommer dit.
Vi måste veta vad som hände med besättningen.
Jag vet inte om jag kan hålla det hemligt längre.
-Ni kan inte fortsätta dölja det. -Jag vet.
-De lär lista ut det. -Jag hanterar det.
Hur då, mer exakt? Det kommer bara att bli värre.
-Då blir jag tvungen... -Jag tänkte inte att det skulle bli så!
Förlåt mig, Myers.
Ni har varit så vänlig mot mig och jag har krävt så mycket av er redan.
Jag hoppas att ni inte ångrar att ni hjälpte mig.
Okej. Vila nu.
Vad kommer att hända med oss, egentligen?
Jag vet inte.
Med tanke på tidslinjen är det nog för sent för abort.
-Ni kanske föder på Hesperides. -Då blir det en medborgare.
Om ni fortfarande lever.
Hade Thompson rätt? Fördömer de oss för vad vi gjort?
Franklin är...
Han är besvärlig. Men han tar nog era goda gärningar i beaktning också.
-Hur känner ni varandra? -Vi läste medicin ihop före kalderan.
Låt mig ta hand om Franklin. Vila nu.
Det där skrämde mig.
Jag kanske också ska vila lite.
-Miller, vad händer där nere? -Myers! Myers!
Miller!
-Jag kommer ner! -Nej! Rör mig inte!
Lugn.
-Är du skadad? -Vad fasiken hände?
Var är Myers?
Herregud, är det hans blod? -Myers!
-Nu skiter jag i det här. -Nej!
-Varför inte? Jag måste få gå ner. -Den måste ha följt med dig in.
När jag släppte in dig. Det var den som anföll mig i den andra kapseln.
-Vad är det? -Jag vet inte. Det var en...
Den var... Den var liten.
Den skar upp hans...
Innan jag insåg vad som hände var det försent. Sedan försvann den.
-Vart tog den vägen? -Jag vet inte. Det var så mycket blod.
Jag försökte rädda honom, men kunde inte.
-Vart tog den vägen? -Underhållsschaktet.
Underhållsschaktet? Jävlar, kan den ta sig upp hit?
-Vart går schaktet? -Alla större system.
Mat, navigation och livsuppehållande. Det går kablar från dem i det schaktet.
Den är i väggarna.
Kommer den att hoppa ut ur matautomaten?
Vilket pucko du är.
Var är vapnet? Det är dags att sätta i kulorna igen.
Det är där nere.
Beredda?
Det är alltid jag.
Herregud.
Var är vapnet?
-Under kudden på britsen. -Ta det.
Vad gör vi med Myers?
-Vi kan väl inte bara lämna honom här? -Vi går upp, bara.
Jag beordrar er att öppna dörren!
Det är en direkt order, kackerlacka!
-Vi kanske borde släppa in honom? -Han kan vara inblandad i det här.
-Vad pågår? Var är Myers? -Han är död.
Nöjd, kupolare? Nu får du mer syre.
Ni begriper inte situationen ni har hamnat i.
Han har rätt, det gör vi inte. Vi måste ta reda på exakt vad det är.
Ge mig dem.
Vänta! Stanna där!
Försök att hitta en tydligare bildruta.
-Vad i... -...helvete är det där?
Är den här inne?
Jösses. Hur kunde något sånt ens ta sig in här?
-Exakt vad såg du i den andra kapseln? -Som Myers sa.
-Kuvöser, glasrör. -Exakt som de vi har på E-däck.
Vi kläcker kycklingarna i dem.
Men de här var till för något mycket större.
Vad vet ni om det här?
Jag säger ingenting förrän ni släpper ut mig härifrån.
En situation har uppstått, allas liv är i fara. Ni måste säga vad ni vet.
Sagan 98 transporterade biologiskt material.
-Det gör många av dem. -Det här var annorlunda.
Jag hittade det här när jag hade kringgått Franklins lösenord.
Människor klarar den låga syrehalten, men inte vår boskap.
Man har försökt modifiera arter från jorden med utomjordiskt DNA.
Vad innebär det?
En hybrid mellan djur och utomjording.
Det kan de ju inte göra. Det kan de väl inte göra?
De verkar ha nått viss framgång, men jag kommer inte åt resten av filerna.
Jag måste veta.
Han hade rätt. Vi borde inte ha öppnat luftslussen och släppt in dig igen.
Var hälsade. Detta är kapten Reguine på Sagan 99 på väg till Hesperides.
Får ni detta meddelande så är ni bland de överlevande från Sagan 98.
Tyvärr kan vår farkost inte komma till er undsättning.
Vi har hämtat de kapslar som varit nära-
-men har inget hopp om att hitta fler.
Sagan 100 känner till er olycka och ska försöka komma till er räddning.
De ber till Gud att era resurser räcker i 18 dagar till. Misströsta inte.
Hur fan gick det till? Kan vi skicka ett meddelande till dem?
-Ingen poäng. De är redan borta. -Arton dagar.
Ger vi full gas mot nästa skepp kan vi möta dem om tio dagar.
Syret räcker inte!
Vad i...
Jävla skit.
Navigationen och motorerna saknar kraft.
-Felet måste ligga vid huvudreaktorn. -Utan kraft klarar vi oss inte.
Fan också.
Får vi ingen kraft från reaktorn, så dör vi inom ett dygn.
-Jag går ner. -Vadå "går ner"?
I gångarna till reaktorn.
Någon måste ner och fixa kopplingen.
Jag vet vad vi har att göra med, jag har sett den.
Du går inte ensam.
Tack för att du anmälde dig frivilligt.
Var redo att dra igång den när vi kommer ner.
Fy fan! Herregud. Det gick bra.
-Thompson? -Det gick bra.
Det gick bra. Jag halkade bara.
Fy fan.
Det gick bra.
-Vi klarar oss. Vi klarar oss. -Jag vet.
-Täck mig, bara. -Ja, jag lovar.
Ja.
-Nå? -Vad? Jaha.
Var är de nu? Vad gör de?
Det är strömlöst, de försöker fixa det.
-Båda två? -Ja.
Det skrämde skiten ur mig.
-Släpp ut mig. -Självklart.
Det går inte utan ström.
Öppna dörren.
-Bra gjort. -Vi missade räddningen. Miller sa...
Fan också.
Okej.
Kom igen, Miller! Jag fixar det här.
Jävlar!
Nej!
-Fan, jag trodde att du var den där... -Hur tänkte du?
Nej! Nej!
Smutsiga kackerlackesubba.
Bort från henne!
Du vet inte vad du gör!
Nej!
-Slut på minnesbana. -Inte nu igen.
Va?
Vi tar av dig de här kläderna.
Du ska få rena istället.
-Analysera. -Diklorofenypiperasinhydrokvinolin.
Mera känt som Aripiprazole.
Används som en antipsykotisk medicin för behandling av-
-schizofreni, bipolär sjukdom och dissociativ identitetsstörning.
-Kan de sjukdomarna störa minnet? -Säkerligen.
Både schizofreni och dissociativ identitetsstörning-
-kan skapa parallella minnesbanor.
Det var som fan.
-Minnesomkoppling hittad. -Omkoppla inte.
Sluta!
Mina piller är slut.
Hur mår du?
Jag känner mig faktiskt klarsyntare än på länge.
Hantera stressen, framkalla inte symptomen.
-Var snäll och vila. -Jag klarar mig.
Jag vet inte om jag kan hålla det hemligt längre.
Jag hoppas att ni inte ångrar att ni hjälpte mig.
Framkalla inte symptomen. Var snäll och vila lite.
Jag klarar mig.
Det är ju det fina med minnet. Man minns det man vill.
Jag gjorde det jag måste.
Hon är gravid.
Det blir medborgare.
Hur mår du?
Jag känner mig faktiskt klarsyntare än på länge.
Man minns det man vill.
Jag måste berätta för Kanelo.
-Ni föder på Hesperides. -Då blir det en medborgare.
Vad har ni fått för information ur henne?
-Vad har ni gjort? -Som ni sa, gett henne stimulantia.
-Vad har vi fått fram? -Jag har ögnat igenom allt.
Det här är det som finns kvar.
Nej! Nej!
Förlåt mig.
Jag är så ledsen.
Nu räcker syret åt er båda.
Du hade blivit en bra pappa.
Sista chansen att säga...
Jag älskar dig.
Undan! Undan! Försvinn!
-Var det allt? -Jag är rädd för det.
-Du klarar det här. -Det går bra.
Krysta ordentligt en gång till, på tre.
Ett, två, tre!
Så söt hon är.
Översättning: Emil P.W.S Holmgren Ordiovision